Říše: PROTOZOA prvoci
Převážně  jednobuněčné, plazmodiální organismy, bez buněčných stěn v trofické fázi. Někdy bičíky.             
Odd: Myxomycota  - hlenky
          Plasmodiophoromycota 

Odd. : Myxomycota – hlenky

Tř. Acrasiomycets 
Výskyt:  hojné v zemědělské i lesní půdě, na borce stromů, na hnoji, trusu, a dalších substrátech. 

Tř. Myxomycetes
Dekompoziční společenstva, půda, trus, predátoři bakterií, kvasinek a spor hub. 

Odd.: Plasmodiophoromycota 
Odvozená skupina, jejíž zástupci jsou vysoce specializovaní obligátní paraziti řas, oomycetů a cévnatých rostlin. 

Říše: CHROMISTA Jednobuněčné nebo vláknité organismy, buněčná stěna tvořená převážně celulózou, někdy i jinými polysacharidy.  Bičíkatá stadia většinou přítomna. 

Odd.: Labyrinthulomycota

Malá skupina málo probádaných organismů, které se vyskytují v mořských biotopech. 

Odd.:           Oomycota
Třída: Oomycetes
          
Početná skupina vodních nebo suchozemských organismů, které jsou saprofytické nebo parazitické. 

Rozmnožování
Nepohlavní – zoosporami ve sporangiu nebo chlamydosporami 
Pohlavní – oogamie /anteridium a oogonium/ - oogonia jsou kulovitá a obsahují jednu nebo více oosfér. oplozená oosféra se mění v tlustostěnnou oosporu.

Výskyt a význam
Saprofyti nebo paraziti ve vodním prostředí a na vlhké půdě. Parazitují na korýších a vířnících. Některé druhy parazitují na podzemních částech suchozemských rostlin, nebo jsou fakultativní paraziti nadzemních částí. 
Evoluční tendence přechodu z vodního prostředí na souš je možno pozorovat díky morfologickým i fyziologickým změnám
1.	Při rozmnožování je potlačena tvorba zoospor
2.	Původně saprofytický způsob výživy se mění na obligátní parazitismus. /vitaminy a růstové látky čerpají z těla hostitele/ Přechod na obligátní parazitismus pokračuje specializací parazita na určité rody nebo dokonce druhy rostlin. 
 
Většina řádů /Saprolegniales, Leptomytales, Lagenidiales/ často saprofyti na hnijících zbytcích ve vodě., nebo ve vodách bohatých na organické látky nebo paraziti na vodních organismech. 

Řád Peronosporales: vodní a půdní saprofyti, ale někteří přešli k parazitismu. 
Zoosporangia se tvoří na sporangioforech charakteristického tvaru a buď se v nich tvoří zoospory, nebo se odlomí a klíčí vláknem. 
r. Pythium – půdní saprofytické druhy, které působí hniloby kořenů, řízků, padání rostlin. 
Phytophtora infestans, cactorum, parasitica  a další.
Plasmopara viticola – vřetenatka révová
Peronospora

Říše: FUNGI (Houby)

Odd.: Chytridiomycota 
Tř.: Chytridiomycetes
Řád Chytridiales
Často paraziti hub, řas a rostlin. Olpidium brassicae parazituje na kořenech, Synchytrium  endobioticum 

Odd.: Eumycota – vlastní houby
Kromě plodnic mohou plektenchymatické struktury vytvářet stromata a sklerocia. Sklerocia slouží k přetrvání nepříznivých podmínek. Mohou mít rozličný tvar i velikost a na povrchu jsou obaleny tuhým pletivem. 

Pododd.: Zygomycotina  

Zástupcí jsou půdní saprofyté s rychlým růstem mycelia. Někteří parazitují na rostlinách nebo na hmyzu. 

Řád Mucorales, 

Pododd.: Ascomycotina 

Jednotícím znakem, který je společný pro všechny zástupce této skupiny, je tvorba vřecek (askus, asci). U většiny zástupců představuje vřecko jedinou diploidní buňku v celém životním cyklu, protože v něm dochází k redukčnímu dělení. 

Typy plodnic:
Kleistokarp – nejsou parafýzy
Perithecium –  má ústí - ostiolum
Apothecium – obsahuje thecium (hymenium) – výtrusorodé rouško, tvořené vedle sebe stojícími kyjovitými vřecky a jalovými hyfami, které vyrůstají z báze plodnice  – parafýzami.  
Askostroma (pseudothecium)  plodnice může mít tvar perithecia, pokládá se však za dutinu vzniklou ve stromatu, postupně vyplněnou vrůstající vřecky a pseudoparafýzami.  Nemá morfologicky odlišenou stěnu. Stromata  mohou mít větší počet pseudothecií, ale běžné jsou i druhy, u nichž baňkovité stroma má pouze jednu dutinu a v době zralosti je neodlišitelné od perithecia. 

Tř.: Hemiascomycetes

Řád Taphrinales
Rod Taphrina – vysoce specifičtí parazité rostlin, napadají dřeviny a působí různé deformace. 
Vřecka volně na povrchu pletiv hostitele. 

Třída Plectomycetes
Kleistokarp

Ř.: Erysiphales  - padlí

Závazní parazité cévnatých rostlin se specializací na určité rody nebo druhy hostitele. 
Přehrádkované mycelium s jednojadernými buňkami porůstá většinou povrch hostitele a vysílá do epidermálních buněk haustoria.  
Nepohlavní rozmnožování je velmi běžné – pomocí oidií
Pohlavní. Kleistokarp s apendixy
Erysiphe graminis, Microsphaera alphitoides  (Oidium quercinum)

Tř.: Pyrenomycetes
Perithecium, často ve stromatu

    Ř. Xylariales   Xylaria polymorpha   dřevnatka kyjovitá
    Ř.: Microascales, Ophiostomatales 
Perithecia kulovitá či hruškovitá, tmavě zbarvená, s dlouhým protáhlým krčkem. 
Tracheomykózní onemocnění, ambroziové houby žijící v symbióze s hmyzem,  modrání dřeva, 

Tř.: Discomycetes
Vývojově nejvyšší formy vřeckovýtrusných hub. Apothecia 

Tř.: Loculoascomycetes
Zahrnuje houby, jejichž plodnice – pseudothecium, může mít tvar perithecia, ale považuje se za dutinu vzniklou ve stromatu.  Je zde neobyčejně velké bohatství druhů, některé čeledě zahrnují druhy výhradně tropické nebo subtropické, jiné saprofyty či parazity rostlin. 
    Ř.: Pleosporales  Venturia, atd

Pododd.: Deuteromycotina (Fungi imperfecti)

Umělá skupina, většinou askomycety
Měla by sem být řazeny pouze druhy, které nemají teleomorfu. V širším pojetí se sem však řadí všechna anamorfní stadia.

Mycelium je většinou vláknité, přehrádkované jednojaderné.

Tř.: Coelomycetes – charkteristickým znakem je tvorba  pyknid nebo acervulí. 

Pododd.: Basidiomycotina
Dobře vyvinuté vláknité mycelium, přehrádkované. 
Primární – jednojaderné haploidní buňky. 
Sekundární – převažující životní fáze většiny bazidiomycetů, má dikaryotické buňky. 
Pohlavní rozmnožování – chybí pohlavní orgány. Somatogamie. Plodnice: Hymeniální typ - bazidie na výtrusorodém roušku, které nejčastěji povléká pouze jenom část, tzv. hymenofor (rourkatý, lupenitý, lištovitý)  
Geastrální typ – bazídie se vyskytují uvnitř plodnice, nejčastěji v komůrkách tzv. gleby. Geastrální plodnici obaluje blána (peridie). 

Saprofyti i paraziti, často mykorrhizní druhy. 

Tř. Teliomycetes
Ř. Uredinales, Ustilaginales

Tř.: Hymenomycetes – houby rouškaté, které mají bazídie sestaveny v hymeniu na spodu plodnic. 

Ř. Tremellales  Exidia plana  černorosol bukový  chrupavčité plodnice, často dřevní saprofyti. 
        Ř. Auriculariales

Ř.: Aphyllophorales – choroše, rouško není nikdy zakryté. Plodnice různých tvarů – keříčkovité (kuřátka), nálevkovité /liška/ . Hymenofor může být rovný, velmi často je však ve tvaru lišt, rourek,  pórů, hrotů apod. Většinou dřevní saprofyti nebo paraziti.
    Ř.: Agaricales
Rouško zpočátku bývá často zakryto, během vývoje plodnice se obnaží. Hymenofor je buď lupenitý nebo pórovitý.

Tř.: Gasteromycetes  Uzavřená plodnice krytá peridií. Uvnitř obsahuje výtrusorodé pletivo gleba, teřich. Pokud je hymenium obnažené, obnažuje se až po dozrání spor. 

Ř.: Lycoperdales, Phallales, Nidulariales Cyathus striatus  číšenka rýhovaná teřich se rozpadá na jednotlivé pecičky  – peridioly  - hymenium na stěnách s výtrusy